Lazio rykker fram! Se opp for Lulic! Hvordan er det mulig?
Hvordan er det mulig?
En så viktig kamp, og så spiller vi sånn!
Hva feiler det Napoli?
Hvordan kan de spille en avgjørende kamp sånn?
Det var et stort sjokk! Et virkelig stort sjokk!
For andre gang!
Hvordan er det mulig?
For en skuffelse. For en skuffelse.
Lulic scoret det andre målet like før første omgang var slutt.
For en skuffelse. For en skuffelse.
Stikk!
De vil ødelegge oss.
Krigen mot homoseksuelle,-
-merket av den guttens selvmord, blir slutten for alt sammen.
Man kan holde ut mye, men ikke trusler mot overlevelsen.
Du sa jo at du hadde gitt bildene til søster Mary.
Det er sant. Men først laget jeg en kopi.
-For sikkerhets skyld. -Hva er planen din?
Vi gir dem til pressen.
I løpet av to uker har vi en ny pave. En voksen pave.
-Hvem da? -Spencer. Eller til og med meg.
Nei. Meg.
Greit. Jeg manøvrerer konklavet som vanlig. Du blir den nye paven.
Og du blir igjen en mektig kardinalstatssekretær.
Men ingenting av dette kommer til å skje.
Vi skal ikke bruke bildene, og det blir ingen skandale.
Vi kan ikke vise fram et bilde av en pave-
-med hendene på ei jentes bryster.
Ingen ny pave ville klart å gjenreise kirken etter noe sånt.
Du glemmer noe.
Jeg snakker ofte med paven.
Det jeg skal fortelle deg, sa han i en samtale, ikke i et skriftemål.
Så jeg bryter ikke taushetsplikten.
-Hva skal du fortelle meg? -Paven gjennomgår en dyp troskrise.
Hva er det du insinuerer, don Tommaso?
At paven ikke tror på Gud.
De har gitt seg til kjenne.
Hvem da?
Mamma og pappa.
Hvordan?
Den kom i en eske. Uten poststempel eller noe. Ingen måte å spore den på.
Hvorfor vil de ikke bli funnet?
Fordi de er redde for deg, Deres Hellighet.
Alle er redde for deg.
Du må droppe det fryktinngytende.
Det viktige er at de lever.
Og de har ikke glemt deg.
Det er Jungelmadonnaen.
Jeg vet det.
Var det noe du ville fortelle meg, søster Mary?
Paven er opprørt. Paven opplever en stunds svakhet.
Paven er distrahert. Hvis du vil at han skal underskrive dokumenter-
-som får kirken på rett vei igjen, så er dette det rette tidspunktet.
Jeg har gjort min del. Nå er det din tur.
Nøyaktig hva har du gjort?
Vær forberedt, Voiello.
Noen kan se oss.
Den har et nytt forord av Joseph.
-Jeg er deprimert, Angelo. -Det driter jeg i, Michael.
Om kveldene tar jeg hånd om en handikappet gutt.
I går så jeg på ham. Han siklet, og blikket hans var tomt.
Jeg tenkte: "Hva gjør kirken for denne gutten?"
-Svaret er enkelt: Ingenting. -Hvorfor det?
Hva gjorde den før Pius den 13.?
Er du deprimert, eller har du hukommelsestap?
Før Pius den 13. tok kirken hånd om de fattige.
Det gjorde den også.
Men det fins et større spørsmål. Hva gjør kirken generelt sett?
Den gjør ikke noe lenger. Den slår i hjel tiden.
Vi har en kirke som bare slår i hjel tiden og er uendelig marginalisert.
Det er akkurat det paven vil ha. En marginalisert kirke. Liten og død.
Han sa det, og nå har han fått det til.
Han vil føre kirken tilbake til opprinnelsen.
Og opprinnelig var dette bare Peters grav.
Av hvilken grunn?
For å avskjerme seg og gjøre seg utilgjengelig og mystisk.
Offer og lidelser for å komme nærmere Gud.
Med skrudd logikk tror han vi får alles nysgjerrighet og hengivenhet,-
-så hele verden vil komme tilbake og oppdage mysteriet.
Greit. Men ingenting av det skjer.
Kirkene er tomme. Den tridentinske messe kan jage hvem som helst.
Det er blitt vanskeligere å bli prest enn astronaut.
Paven nekter å finansiere misjonen.
Vårt ikke-forhold til andre religioner er anspent.
Vi er uttynnet. Alene mot resten av verden.
Petersplassen er tom, øde og forlatt.
Det er vår plikt å gjøre noe, Michael.
Hvordan?
Michael. Kom og se her.
Jeg vet hvordan vi skal få ham til å gå av.
Og hvem skal så bli den nye paven?
Tilgi meg, Herre, for jeg har forledet,-
-jeg forleder og jeg vil fortsette å forlede Den Hellige Far.
Tilgi meg, Herre, men jeg kan ikke fortsette-
-å se på undergangen til den mannen jeg er mer glad i enn meg selv.
Tilgi meg, Herre, for jeg kan ikke fortsette-
-å se på mens institusjonen jeg er mer glad i enn meg selv, blir knust.
Den hellige romerske kirken.
-Har du det morsomt, Aldo? -Javars.
Er det ikke trist at cocktailkulturen går utforbakke?
Er det virkelig så fælt?
Det må jeg si. Faren min lærte meg cocktailkunsten da jeg var 25.
Far var blant de første i Italia som henga seg til cocktailkunsten.
Jeg beklager.
Har du meg unnskyldt et øyeblikk?
Du er en morder.
Var det meg du kom hit for?
Nei, jeg kom hit fordi jeg aldri har vært så ensom-
-og fortvilet i hele mitt liv. Angelo Sánchez er død.
Og jeg ville dø da jeg så deg. Jeg døde av begjær.
Ludovico. Vi vil gjerne gå og legge oss.
-Få opp korset. Få ham til Vatikanet. -Jeg gjør det, mamma.
-Hvem er du? -Alt i orden.
-Hvem er du? -Ludovico Meraviglia.
-Når kommer de? -Snart.
De går igjennom passkontrollen.
Kan du ikke få tiden til å gå med litt arbeid imens?
De er her.
Vis dem inn.
-Har du sendt meg en gave? -Ja.
Hva sendte du?
Den delen av pipen du manglet. Den jeg ga deg før jeg forlot deg.
Hvordan visste du at jeg hadde mistet den?
Jeg ringte barnehjemmet iblant.
Og de sa at du hadde mistet den delen av pipen du alltid bar på.
Hvordan fant du den? Jeg mistet den da dere hadde forlatt meg.
En dag var jeg i en butikk i Venezia.
Jeg så en lik pipe, så jeg kjøpte den.
Og jeg sendte deg den delen som var borte.
Greit.
Ikke rør dere nå.
Det er ikke dem.
Valente? Kast disse bedragene ut av hjemmet mitt øyeblikkelig.
Hvem er du, Lenny?
En foreldreløs, akkurat som deg.
Når skal du bli voksen?
Aldri. En prest blir aldri voksen. Han kan aldri bli far.
Han kommer alltid til å være en sønn.
Det var derfor vi påbød oss selv å leve i sølibat for 1300 år siden.
Fordi vi alltid må være Guds sønner, og aldri prøve å ta plassen hans.
Vet du hvorfor jeg ville treffe deg her oppe?
Nei. Hvorfor?
Fordi det var herfra den unge spanjolen Angelo Sánchez hoppet.
Han ville bli prest, og vi hindret ham.
Jeg hindret ham.
Og nå er han død.
Han er heldig. Han får snakke med Gud.
I motsetning til oss får han endelig vite hvordan alt er.
Hvor er medlidenheten din blitt av? Har du aldri opplevd medlidenhet?
Jeg klarer ikke mer, Lenny.
Jeg vil hjem. Jeg vil dra tilbake til Honduras.
Hvis du gir opp nå, når du møter ansvarets byrde-
-og din egen, dårlige samvittighet, når skal du da bli voksen?
Når?
Hvem sviker meg?
Hvem sender skuespillere som later som om de er mine foreldre? Hvem?
Voiello? Spencer?
-Fortell det, Tommaso. -Nei.
Nei? Nei hva?
Nei. Jeg vil ikke fortelle mer.
-Hvorfor ikke? -Fordi jeg er dum. Men ikke så dum.
Er du sint fordi du ikke er kardinal ennå?
Ja, først trodde jeg det var derfor jeg ikke kunne stole på deg lenger.
Du blir utpekt ved neste kardinalkollegium.
Det spiller ingen rolle.
For da oppdaget jeg enda en grunn til aldri mer å fortelle deg noe.
-Hva da? -Du tror ikke på Gud, hellige far.
Du tror ikke på Gud.
-Is fecit caccam. -Gi ham til meg, Deres Hellighet.
-Jeg bytter gjerne bleie. -Hvil, Peter. Jeg ordner det.
Oi! Magna cacca!
Hellige far. Forleden reflekterte jeg over-
-at det eneste vi er helt enige om, er håndteringen av Tonino Pettola.
Man kan aldri være for forsiktig.
Er du redd for å bli forgiftet?
Blant annet.
De metodene er tatt ut av bruk selv i Vatikanet, Deres Hellighet.
Så...
...hvem organiserte den latterlige maskeraden med falske foreldre?
Ikke jeg, Deres Hellighet. Jeg ville ta det ille opp hvis du trodde det.
Metodene mine er mye mer avanserte.
Det må jeg innrømme.
-Hvem var det, da? -Jeg vet ikke. Tro meg.
Jeg ville ikke utelukke at det var et par skrullinger-
-som bare dukket opp og ble godtatt av vaktene våre.
Hellige far, jeg sverger på at det ikke er en konspirasjon mot deg.
Bare en god del oppriktig uro.
Hva fikk du meg til å underskrive forleden dag?
En forenklet prosedyre for prestevielser.
Hvorfor ba du meg underskrive uten å snakke om det først?
Jeg fikk levert dokumentene til deg kvelden før.
-Jeg antok at du hadde lest dem. -Nei.
Du visste at jeg var helt fjern da og fikk meg til å underskrive-
-noe som var stikk i strid med det jeg taler for.
Nei, jeg ville at du skulle underskrive på forenklingsprosessen-
-fordi pressen angriper oss.
De kaller oss mordere og skriver at vi med vår nærsynthet-
-drepte den unge Angelo Sánchez.
Hva mener du? Drepte vi ham?
-Vil du høre sannheten? -Ja, jeg vil høre sannheten.
Nei, hellige far.
Vi drepte ham ikke.
Du drepte ham.
Jeg kunne ikke få meg selv-
-til å tvinge ham til å underskrive avskjeden sin.
Det er på tide å si sannheten: Pius den 13. er en total fiasko.
Jeg går av, Michael.
Det er det eneste jeg kan gjøre.
Han vet det.
Vet du dere hvem jeg er?
Ja. Du er Carlos García.
Vet du hva jeg jobber med?
Jeg har hørt at du er narkohandler.
Nei... Ikke en hvilken som helst narkohandler.
Jeg er den største narkohandleren her.
Og vet du hvordan jeg ble det?
-Med list? -Nei. Med vold.
-Jeg forstår. -Nei, du forstår det ikke.
Vold i seg selv skal egentlig ikke finnes.
Det fins når det er mangel på respekt.
Men det er mange måter å være respektløs på.
Det er ikke alle som gjør at det må brukes vold.
Hvis du hadde preket mot narkohandlere i kirken din-
-og nektet å gi meg nattverden, ville det ikke vært respektløst.
Du ville bare gjort jobben din,-
-og jeg ville ikke vært tvunget til å bruke vold mot deg.
Men det var ikke det du gjorde.
Det gjør den nåværende biskopen, og det gjør han helt rett i.
Ingen ville drømme om å legge hånden på ham.
Men du har valgt en annen metode-
-for å protestere mot narkohandelen.
Du har vært i seng med min kone. Og det er ikke riktig.
Nå setter du meg i den avskyelige stillingen-
-der jeg må bestemme meg for å tilgi deg eller ikke.
Den dype troen min sier at jeg burde tilgi deg.
Men yrkesetikken min...
...sier det motsatte.
Greit, Esteban. Da kjører vi.
Hei, Roma!
Jeg hilser dere. Takk.
Gud er blitt kastet ut.
Jeg vil gå av. Jeg har mislykkes.
Det må du aldri si igjen, Lenny. Du vil bli en stor pave.
Den mest avholdte av alle. Du har helbredet syke.
Du har fått en steril kvinne til å bli gravid. Du er en helgen.
En vakker helgen.
Du er Jesu tilbakekomst til jorden.
-Takk. -Ingen årsak.
Takk for det du gjorde.
-Hva gjorde jeg? -Det var mitt livs beste stund.
Da jeg bare et øyeblikk trodde at jeg hadde funnet dem igjen.
Et øyeblikk føltes det som om jeg hadde kommet hjem.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com